Ro på.
Du var der ikke af lyst. Derfor prøvede jeg at tale med dig.
- Glenn sagde, du reddede hans liv. - Han reddede mit.
- Det er sådan, vi gør her, ikke? - Jo.
Hey.
Få noget at spise. Vi går videre ved solopgang.
Jeg talte med Rick. Nogle af dem ved, hvad du gjorde i fængslet.
Daryl, Maggie. De accepterer det.
Ellers var du her ikke.
Jeg taler med resten, så de også accepterer det.
De behøver ikke.
Nej. Men de gør det. De gør det bare.
Vi behøver ikke fortælle dem om pigerne. Jeg har ikke lyst.
- Hvorfor ikke? - Jeg vil bare glemme det.
Jeg tager den.
Og det er derfor, vi venter på det rette øjeblik.
Ja. Fair nok.
- Jeg skylder dig alt. - Nej, Tyreese. Han var i fængslet.
Du tog tilbage.
Det lå i deres lagerrum.
Jeg så dem dræbe ham. Knægten.
Jeg er stadig i tvivl om det, du gjorde ...
Men du vidste ting, jeg ikke vidste.
- Og jeg sendte dig herud ... - Du vidste, at jeg kunne overleve.
Jeg sendte dig herud, og nu er vi her også.
Må vi være her?
Tak.
Jeg vil ikke tale om det.
Jeg kan ikke.
Jeg skal bare glemme det.
Okay.
Der er ikke noget.
Vi overgiver os.
- Ingen spor eller noget. - Så det, du hørte i går ...?
Det føltes, som om nogen holdt øje med os. Så havde her været noget.
- Hold jer samlet. - Er du klar til at gå på asfalt?
- Det skal vi vist snart. - Det lyder godt.
Vi tager den næste vej og prøver at finde et køretøj. Okay?
Okay. Saml jer.
- Våde sokker. - Kølige fødder.
- Myggestik. - Når det klør, føler man sig i live.
- Fare om hvert et hjørne. - Man keder sig aldrig.
- At blive branket af solen. - Man bliver da dejligt solbrændt.
Det mener jeg altså.
- Intet privatliv. - Et interesseret publikum.
Ét til. Ét til.
Den er han sgu ekspert i. Legen, hvor man gør skidt til godt.
- Hjælp! Hjælp mig! - Kom, far!
Kom! Kom!
Hjælp! Hjælp!
Hjælp! Hjælp! Hjælp!
Frit. Hold udkig.
Kom ned.
Er du okay?
Undskyld.
Ja. Tak.
- Jeg hedder Gabriel. - Har du nogen våben på dig?
- Ligner jeg en, der går med våben? - Hul i, hvad du ligner.
Jeg har ingen våben. Herrens ord beskytter mig.
Det så ikke sådan ud.
Jeg råbte på hjælp. Og hjælpen kom.
Har I ... noget mad?
Det sidste, jeg havde, tabte jeg.
Vi har nogle nødder.
Tak.
Det er et smukt barn.
- Har I en lejr? - Nej. Har du?
- Jeg har en kirke. - Op med hænderne.
Hvor mange dødninger har du dræbt?
- Ingen, faktisk. - Vend dig om.
- Hvor mange mennesker har du dræbt? - Ingen.
Hvorfor?
Fordi Herren afskyr vold.
Hvad har du gjort?
- Vi har alle sammen gjort noget. - Jeg er en synder.
Jeg synder næsten hver dag. Men jeg bekender mine synder til Gud.
- Ikke til fremmede. - Du sagde, du har en kirke.
Tidligere ... Holdt du øje med os?
Jeg passer mig selv. Mennesker er blevet lige så farlige som de døde.
- Nej. Mennesker er værre. - Men jeg holdt ikke øje med jer.
Jeg har ikke krydset åen ved kirken mere end et par gange.
Eller måske lyver jeg. Måske er der slet ingen kirke.
Måske lokker jeg jer i en fælde, så jeg kan stjæle jeres egern.
Min menighed har tit fortalt mig, at jeg har en dårlig humor.
Ja, du har.
Vent. Vi ser os omkring først.
Vi vil bare beholde vores egern.
DU MÅ IKKE SLÅ IHJEL
FØRSTE MOSEBOG
Lad os ikke blive trætte af at gøre det, som er ret; vi skal til sin tid høste, blot vi ikke giver op.
Jeg har været derinde i månedsvis, så hvis I fandt nogen derinde ...
Så var jeg blevet overrasket.
- Tak. - Der er en bus ude bagved.
Vi kan nok reparere den på et par dage. Præsten vil ikke have den.
Vi har vist fundet os et køretøj.
- Ved du godt, hvad der er på spil? - Ja.
- Nu, hvor vi kan slappe lidt af ... - Det gør os langsomme.
- Vi har brug for forsyninger. - Ja. Vand, mad og ammunition.
Bussen kører ingen steder. Vi henter nogle dåsebønner til dig.
Vi gør som Rick. Vi deler os ikke igen.
Det samme, som han sagde.
Vi ville gerne med, men ... Det samme, som hun sagde.
Hvordan har du overlevet så længe? Hvor fik du forsyningerne fra?
Held. Vi holder en årlig konservesindsamling.
Det skete, lige da vi var færdige. Her var kun mig.
Maden holdt længe. Bagefter begyndte jeg at plyndre.
Jeg har tømt alle huse i nærheden. Undtagen et.
- Hvad holdt dig fra det? - Der er dødninger.
- Hvor mange? - Et dusin, måske flere.
- Vi kan godt klare et dusin. - Bob og jeg tager med.
- Tyreese bør blive her hos Judith. - Er det i orden?
Ja. Hvis der skal passes på hende, så er jeg der.
Det er jeg taknemmelig for. Og for alt det andet.
- Jeg tegner jer et kort. - Nej tak. Du tager med os.
Jeg er ikke til nogen hjælp. Det så du. Jeg duer ikke til det.
Du tager med os.
- Jeg stoler ikke på ham ... - Hvorfor ikke?
- Hvorfor stoler du på ham? - Alle kan ikke være skurke.
Tja ... Jeg stoler ikke på ham.
Det er derfor, jeg tager ham med.
Måske har han venner. Så du må hjælpe Tyreese med at beskytte Judith, ikke?
Nu skal du høre efter, hvad jeg siger.
Du er ikke i sikkerhed.
Uanset hvor mange du er sammen med, og hvor godt dit udsyn er.
Uanset hvad folk siger, og hvad du tror. Du er ikke i sikkerhed.
Det kræver kun ét sekund. Ét sekund, og så er det slut.
Du må aldrig sænke paraderne. Aldrig. Lov mig det.
- Det lover jeg. - Okay.
Far?
Du har ret. Jeg er stærk. Det er vi begge to.
Men vi er så stærke, at vi kan hjælpe andre.
Og vi kan klare os, hvis der sker noget.
Vi behøver ikke være bange. Og vi behøver ikke at skjule os.
Han skjuler altså noget.
Jeg skal nok passe på, far.
Da du sagde, at de ikke skal have lov til at leve, tog du ikke fejl.
Vi presser os selv og giver slip på ting. Flere og flere ting -
- og nogle af dem kan man ikke få tilbage.
Noget kunne man ikke engang holde fast i, hvis man ville.
- Det i Washington skal nok lykkes. - Jeg ved ikke, om vi tager af sted.
Det er i orden. Men du kender Abraham. Han kommer frem -
- og Eugene redder os, og så bliver alt, som det var engang.
Og hvis du giver slip på for meget undervejs, duer det ikke.
- Du skal tilbage til virkeligheden. - Det her er virkeligheden, Bob.
Nej, det her er et mareridt. Og mareridt slutter.
Jeg beklager, men Washington bliver til noget. Du siger ja.
Vi er allerede godt på vej. Og du kan ikke modsige bystyret.
Måske hører det med til ikke at give slip.
Jeg er med. Du vil ikke tale om det.
- Er du okay? - Det skal jeg være.
Vi kan starte forfra. Os alle sammen, med hinanden.
Du reddede os, helt alene.
Vi var heldige. Vi burde være døde nu.
- Jeg ser på den. - Okay.
Hey. Vi er ikke døde.
Og det, der skete, skete.
Lad os starte forfra.
- Jeg vil gerne. - Du kan godt.
Vi lader den stå, til hvis det går galt i kirken.
Skal jeg tage en af dem?
Nej.
Jeg ville ikke sige det før, men en våbenforretning må da være tømt.
Ja, det ser ikke lovende ud.
- Var det en dødning? - Ja, det var en dødning.
Var det?
Det var nogle kasser og en moppe, som jeg faldt over.
- Men jeg fik det, vi kom efter. - Fandt du noget?
Tre lyddæmpere, gemt i køleskabet.
Første plyndringsregel: Det, der er tilbage, er gemt væk.
Her. Det var fødevarebanken. Hele amtet kom her.
Al dåsemaden fra min kirke skulle herhen.
Hvis en kloak kunne brække sig, ville det lugte sådan her.
Det har regnet ind i noget tid.
Her er blevet godt slimet.
- Vi kan blokere dem med reolerne. - Ja. Det gør vi, Sasha.
Den vej skal vi. Ned ad reolerne.
Hallo. Jeg sagde, at du skulle med os.
- Af sted! - Nu kommer de. Du tager højre side.
Der er tre herovre. Har I dem?
- Vi må hjælpe Gabriel. - Hvad skete der?
- Aner det ikke. - Vælt reolen, så får jeg fat i ham.
Sådan. Jeg har fod på det.
Bob!
- Er du okay, Bob? - Ja, nu er jeg.
Undskyld. Jeg gik i panik. Jeg sagde jo, at jeg ...
Kendte du hende, da hun levede?
Ja, ja. Du bekender kun dine synder til Gud.
- Savner du sværdet? - Det var egentlig ikke mit.
Jeg fandt det. Lige i starten.
Hvordan blev du så god?
Der var kun mig og dem herude.
Hele dagen, hver dag. I en rum tid.
Jeg ved ikke, hvad det var, men det var ikke noget liv.
Ikke som i dag.
At rode rundt i slim til navlen efter dåseærter ... Dét er livet.
Jeg savner Andrea.
Jeg savner Hershel.
Jeg savner ikke det, der kom før. Jeg savner ikke sværdet.
Hej. Tyreese sagde, du var heromme. Kom med ind.
- Vi fandt mad. Masser. - Godt.
Hvad er der?
De ridser. De er dybe. Lavet med en kniv.
Nogen har prøvet at komme ind.
Jeg fandt noget andet. Jeg ved ikke, hvad der er sket -
- men vi skal nok klare det.
Det behøver ikke betyde, at Gabriel er en skurk ...
Men det betyder noget.
DU VIL BRÆNDE I HELVEDE FOR DET HER
Jeg vil gerne udbringe en skål!
Når jeg ser mig omkring herinde -
- ser jeg overlevere.
Hver eneste af jer har gjort sig fortjent til den titel.
- For overleverne. - For overleverne!
Er det det eneste, I vil være?
Vågne, nakke dødninger, finde mad, sove og forfra igen?
For det kan I godt. I har styrken, I har færdighederne.
Men det er langt under jeres evner. Får vi Eugene til Washington -
- så får han de døde til at dø og giver de levende verden tilbage.
Det er ikke et dårligt resultat af en lille køretur.
Eugene, hvad er der i Washington?
Infrastrukturen er bygget til at modstå en pandemi som denne.
Det betyder mad, brændstof, ly.
En ny start.
Uanset hvor længe der går, før vi kan starte forfra -
- så kan I være i sikkerhed. Mere end I har været, siden det startede.
Kom med os. Red verden for den lilles skyld.
Red den for jeres egen skyld.
Og red den for folk derude, som ikke kan andet end at overleve.
Hvad sagde du? Hun ved vist godt, hvad jeg skal til at sige.
Hun er med. Så er jeg også med. Vi er med.
Vi gør det.
Okay. Min bror skal ikke være den eneste, der må holde det barn.
Vent.
Ét til.
- Er du okay? - Ja.
Jeg var ved fængslet. Med Guvernøren.
Jeg vidste ikke, hvem han var, og hvad han var i stand til.
Og jeg vidste ikke, hvem I var.
Jeg ville bare ikke gå og skjule, at jeg var der.
Du er sammen med os nu.
Tak for din gæstfrihed.
Jeg er overrasket over, at vi må drikke din altervin.
Der er ingen tilbage, der skal til alters.
Vinen er bare vin, indtil den bliver velsignet.
Du skjuler noget. Og det er noget, du ikke kan glemme.
Det er din sag.
Men de her folk ... De er min familie.
Og hvis det, du skjuler, på nogen måde skader dem -
- så slår jeg dig ihjel.
Hvad laver du?
Det ved jeg ikke.
Kom.
Hvad laver du? Hvad laver du?!
De har Beth!
Kom! Ind!
Vågner du? Så er du vist tilbage.
Den gode nyhed er, at du ikke er død endnu. Dejligt, ikke?
Men du skal ikke lægge for meget i ordet "endnu", Bob.
Lad mig forklare dig noget.
Vi ville ikke gøre dig fortræd. Før.
Vi ville ikke fjerne dig fra din gruppe eller skræmme dig.
Det er ikke noget, vi gerne vil.
Det er noget, vi er nødt til.
Du og dine tog vores hjem.
Det er fair nok. Nu er vi herude ligesom alle andre.
Vi prøver at overleve.
Og for at gøre det er vi nødt til at jage.
Det var ikke sådan i starten. At vi spiste folk.
Det udviklede sig sådan. Vi udviklede os.
Det var vi nødt til. Og nu er udviklingen gået den anden vej.
Vi er blevet jægere.
Jeg sagde det jo. Vi kan ikke vende om, Bob.
Jeg håber bare, du forstår, at du ikke skal tage det personligt.
Ja, det er din skyld, vi havnede her -
- og der er en vis retfærdighed i, at det lige er dig, men ...
Vi ville have gjort det her mod hvem som helst.
Og det gør vi.
Men når det kommer til stykket, uanset hvor meget vi hader det ...
Man skal jo have noget at spise.
Hvis det er nogen trøst, så smager du meget bedre, end vi regnede med.